PŮVODNÍ SERIÁL NETFLIX
Neřekla jsem ti, proč jsem v Istanbulu.
Abych tě zabila.
Kdo jsi?
Co po mně chceš?
Abys stál při mně.
Zatímco rozpoutáš peklo na Zemi?
Mučí náš druh už tisíc let.
Teď budeme my mučit je.
Ty dobře víš, co musíš udělat.
Říkal jsi, že zradu neodpouštíš.
Já tě zradila několikrát.
Je tu mluvčí Rady prvních.
Pozvi ji dál.
Yiso.
Tolik opatrnosti jen kvůli návštěvě starého přítele.
Yiso.
Na návštěvu u tebe nemusí stačit ani armáda.
Chybělas mi.
Přejdeme k věci?
Poslouchám.
Dobře víš, že Radu trápí tvoje poslední kroky.
Mně Rada trápí už posledních 500 let.
Pozor, patřím k ní.
Ty jsi jiná.
Ignoruješ všechny dohody s lidmi.
Upíři jsou na pokraji rebelie.
A být po vašem, pošlete je po sto letech zpátky do hrobů
a zalijete je betonem.
Lidí je více než nás.
Zatím nejsou zorganizovaní,
ale pokud jde o boj s naším druhem,
spojí se proti nám armády celého světa.
Jejich zbraně jsou stále rafinovanější.
Tvoje hra může zpečetit náš osud.
Co mám tedy dělat?
Zaprvé zastav přípravy k boji
a odevzdej nám dýku.
Dobrá.
Co potom?
Potom s lidmi znovu zasedneme k jednomu stolu.
A vy uklidníte svůj druh dalšími prázdnými sliby
a odsoudíte ho k životu v temnotách.
- Jde o bezpečí upírů. - Nech toho!
Já nejsem člověk, Yiso.
Moje lidi neuchlácholíte planými sliby jako politici.
Já tu válku nezačal.
Dříme v každém upírovi celá staletí.
Yiso,...
svoboda volá. A my konečně odpovídáme.
To je nesmysl.
Dobře.
Ukončíme to.
Když nejsi na mé straně,
tak jsi proti mně.
A v boji
je potřeba nejprve odstranit zrádce.
Proto mám otázku.
Jsi se svými lidmi, nebo proti nim?
Přeceňuješ svou moc, Dmitry.
Jako všichni tyranové.
První nemůžeš porazit.
Vzpomínáš si na ruskou revoluci, Yiso?
Sluhové v sídlech
vběhli do ložnic svých pánů s noži v rukách.
Děti, které hledaly zbytky v hnijícím odpadu z trhů
si hrály kopanou s hlavami šlechticů
a vojsko, na které šlechta spoléhala,
jí přestalo být věrné.
Revoluce začíná.
Zřejmě ses rozhodl.
Víš, proč jsem si vyžádal speciálně tebe?
Proč?
Protože tě mám rád.
Ale krom toho,
máš zaslouženou a úctyhodnou pozici
v upíří komunitě.
Byla by škoda, kdybys umřela
spolu se staršími.
Cos udělal?
Rada už neexistuje, Yiso.
Všechny její členy
touhle dobou
zabíjí jejich ochranka.
Tady drží Numela.
Vchody jsou střežené.
Sleduj, ta holka má jistě plán.
Ale žaláře jsou pod zemí,
možná tam vede kanál. Zkusíme to.
Já s Miou to vyřídíme uvnitř.
Vy buďte tady a hlídejte.
Jak to myslíš? Nebudeme bojovat?
Žalář je maličkost.
Zvládneme to.
Důležitý je, aby neposlali pomoc zvenčí.
Jinak budeme v pasti.
Proto budete tady.
Chápu, budeme vás chránit.
Bude stačit, když uchráníte sebe.
Jdeme.
Mio?
Kluci to vyrobili. Jako poděkování.
Dobře, tak začneme.
Ty osvoboď Numela.
Já je vyřídím.
Mio.
Bylo moudrý nechat Yisu odejít?
Co když se bude mstít?
Yisa je chytrá.
Pozná, na čí stranu je lepší se přidat.
Stará kamarádka?
Ty mě vyslýcháš?
Je tvoje bývalka?
Ne.
Ale když se zajímáš o svoje nové prostředí...
Prý měla milence, kterýho nikdo nezná.
Ale jak znám Yisu já,
nebyla ničí milenka.
Co ty gangy?
Rozprášili jsme je.
Už se proti nám nespojí.
Jsou to lidi.
Vždycky najdou vůdce těsně předtím,
než se všechno začne hroutit.
Žádnýho nemají.
Mám najít Miu?
Byla s lovci.
Mohla by tě něčím naštvat.
Hrozně rychle jsi přijala naši stranu.
Možná až moc rychle.
Nechtěla jsem být člověkem.
Ale upírem ano.
Upíři jsou můj lid.
Dlužím jim věrnost.
Ale Melisu jsi zradila bez mrknutí.
Melisa nezastupuje všechny upíry.
Ty ano.
Ano?
Jak utekl?
Jak ti je?
Jsi slabý, napij se.
Proč jsi tu noc utekl?
Jsi unavený, odpočívej.
Jak mu je?
Nemluví.
Kdo ví, co se mu tam stalo?
Jsi v pořádku?
Včera jsem měla strach. Kdes byla?
S Dmitrym.
Jak to myslíš?
Představ si, že po něčem toužíš celý život.
Já ze všeho nejvíc chtěla zabít Dmitryho.
Ale když utichla touha po pomstě,
zůstala jen prázdnota.
Možná jsem chtěla, aby Dmitry zabil mě.
Řekla jsem mu, proč jsem v Istanbulu
a že jsem zabila Yavuze. Řekla jsem mu všechno.
A co udělal?
Nic.
Proč jsi s ním spala?
Asi není jediný způsob jak umřít.
Co budeš dělat teď?
Co když je láska i nenávist to samé?
Půjdete za Harami do Tebeşiru.
A vy za Diyarem v Hendeku.
Selo, Turgut a já půjdeme za Metem a pak do Lekova studia.
Rozumíme si?
Víte, kam půjdete pro posily?
Teď to řešíme.
Co je?
Jednoho jsme zabili.
Snad už sem nepřijdou.
V Sessiz Karanlik to teď musí žít.
Připravují se na rituál.
Nevylezou, i kdyby chtěli.
Ty s námi nejdeš?
Máme s Miou jinou práci.
- Pusť mě! - Ne.
Pusť mě!
Vyrvu tomu bastardovi srdce! Pusť mě!
Povídám, že ne!
Nedovolím, aby ses nechal zabít.
Když jsem se probrala,
kolem mě byly jenom mrtvoly.
Netušila jsem, co Dmitry udělal.
A ty jsi nebyl ve svojí cele.
Já myslela, že tě unesli.
Čekala jsem tam roky,
kdyby ses pro mě vrátil.
Pak mi došlo, že je ze mě zrůda.
Byla jsem sama. Nebyl nikdo, kdo by mě vedl.
Až když jsem se zkusila zabít, došlo mi, že neumírám.
Doufala jsem, že se zblázním, ale ne.
Ty jsi pro mě život.
Kdykoliv jsem zoufalá,
kdykoliv mi chyběla síla hledat Dmitryho,
připomínala jsem si, co mi vzal.
V tom žaláři mi Dmitry vzal tebe.
Málem jsem tě zase ztratila.
Neopouštěj mě, prosím.
Už nejsme stejní.
Poznala jsem Numela, než mi došlo, že je to Goran.
Klidně ho poznám znovu.
Udělal jsem věci, kvůli kterým mě nebudeš chtít znát.
Hatice?
Co se tu stalo?
Kde je Mete?
Co je to za otázku, hajzle?
Děláš si srandu?
- Já tě podříznu. - Uklidni se!
A co když ne, buzno?
Co to mele?
Co se tu stalo?
To se zeptej tý děvky Zehry.
Ta svině nikoho neušetřila.
Necháš se od ní hryzat do zadnice?
Zehra už s náma není.
„Zehra už s náma není.“
Slyšeli jste ho?
Ta svině s nima není.
Tak dobře, žádný problém.
Slýcháme zvěsti.
Každý o vás mluví.
Zjevně k vám Chcípáci
často chodí na návštěvu.
Pozor na pusu!
A když ne? Co se stane?
V Tebeşir došlo k útoku!
Zehra a parta Chcípáků!
Co se tu stalo?
- Další děvka. - Drž hubu!
- Pořád sem lezete! - Zmlkni!
Nepřišli jsme se hádat.
Mete byl i náš přítel.
Před třema dny Chcípáci zabili Şişmana.
- Şişman umřel? - Jo.
A umře nás většina.
Zítra zaútočíme na hnízdo Chcípáků.
Jdeme vám to říct.
A co vaši Chcípáci?
Jak jsem řekl, stojí při nás.
Dobře.
Tak mi řekni o tom útoku.
Karmen.
Yiso.
Nevěřila jsem, když říkali, že tě Dmitry zabil.
Karmen neumře, dokud nechce.
Potřebuju tvou pomoc, Yiso.
Neviděla jsi mě skoro sto let
a hned si říkáš o pomoc?
Ty jsi Mia.
Nebuď překvapená.
Dmitry se o tebe zajímal, co ses objevila v Istanbulu.
Druhou noc jsi ho zachránila.
Teď všichni čekají, co uděláš dál.
Je možné, že ta pomoc souvisí
s vaším dalším krokem?
Zítra v noci
zaútočíme na Sessiz Karanlik.
Na Dmitryho.
Byla jsem jenom upřímná.
Já jsem tě varovala.
Jen dvě slova.
Mohla ses jim jen zasmát,
ale ty ses mi radši v jednom městě stol let vyhýbala.
Pozvalas mě sem, abych ti to vysvětlila?
Jsem na světě přes tisíc let.
Viděla jsem pády impérií.
Náboženství vznikala a zanikala.
Já se nezměnila, ale země zestárla, Karmen.
Když jsi mě nechala samotnou,
došlo mi, že věčnost je prokletí.
Nic jsem ti neslibovala.
Říkají, že jsme nesmrtelní.
Ale já jsem zničená jako tohle místo.
Nechci od tebe vysvětlení.
Jen chci, abys viděla, jak to tu zchátralo, co jsi pryč.
Nepochopíš to v těle,
na kterém se nepodepisuje čas.
Dmitry zabil všechny členy Rady prvních.
Já jediná přežila.
Ať se na to díváš jakkoliv, je sebevražda být nepřítel.
Takže volíš svou stranu.
Možná má Dmitry pravdu.
Možná se tyhle dva světy musejí utkat.
Všichni to tak chtějí...
Já budu jenom přihlížet.
Je to tvoje...
Poslední slovo?
Ji požírá láska,
nás požírá nenávist.
Ale jsme jako Yisa.
Naše duše jsou jako tahle ruina.
Jsou v přesile.
To je fakt.
Víc nás v Istanbulu není.
Vždycky byli v přesile.
A my byli sami.
- Správně? - Správně.
Možná zítra umřeme.
Nevadí.
Zaútočíme na Chcípáky, dokud jsme ještě naživu.
Protože umíme přežívat.
Jsme v tom mistři.
Narodili jsme se v těch nejhorších a nejnebezpečnějších čtvrtích.
Život nám šel po krku dřív než Chcípáci.
Když odejdeme, přestane nám Istanbul pít krev?
Nepřestane.
Bezejmenní teď mají jméno.
Ulice, mrakodrapy, butiky,
veškerý bohatství, všechno má teď jméno.
Nic není, jak nám tvrdili!
Nebudeme pořád jenom nuly!
Zítra se tý špíny zbavíme!
Buď přežijeme, nebo umřeme!
Ale i před smrtí budeme vědět,
že jsme přežili.
Přežili jsme!
Navzdory tomu životu,
navzdory Istanbulu, navzdory bohatým hajzlům
a navzdory Chcípákům.
A jestli zítra umřeme, tak co?
Dva lidi, tři lidi,
ale všichni pevně semknutí bok po boku.
Proč? Proč?
Proč?
Protože to jsou Kizilkuyujci!
Zničíme je!
Kvůli smlouvám, které máme s lidmi,
jsme tisíce let museli žít v ústraní.
Kvůli těm dohodám
jsme žili odděleně.
Byli jsme sami.
A dějiny našeho druhu
byly psané v rakvích, v kryptách a v nejšpinavějších uličkách!
Blíží se konec jedné éry.
Od téhle chvíle tohle místo
už nebude vaše skrýš.
Poprvé odsud odejdete a zaplavíte ulice.
A přátelé, ty ulice budou vaše.
Po dnešku už se nebudeme schovávat.
Už nebudeme žít podle příkazů podřadného druhu.
Už se nenecháme podvádět vypočítavými
a zrádnými vůdci.
Možná...
tahle rebelie, kterou jsme začali,
bude konec našeho druhu.
Možná, jak někteří říkají,
to bude den, kdy nesmrtelní zemřou.
Ale třeseme se strachy?
Nikdy!
Nebudeme se bát! Proč?
Protože úplně poprvé
skutečně okusíte věčnost a svobodu.
A přátelé moji, ta svoboda patří vám.
Chci, abyste si ji vzali.
- Kizil... - Kuyu!
Odvahu, tahle kulka se zaboří
Rovnou do srdce zbabělce
Nepřemýšlej, jestli tě kulka zabije
Rovný nepřítel na bojišti
Je stokrát lepší než zrádce
Všichni umřou, když člověk oddaný
Zbrani a hříchu zradí
Jo, jo
Už jsem zamířil
Jdu nocí proti Chcípákům
Nebudu si pokládat otázky
Musím jenom útočit
Ti, co přežili, přišli účtovat
S těmi, co nesnesou světlo
Pozor na ty, co nemluví
Co nedrží se svýho
Co zůstalo v temných ulicích
Přimhouřený oči, kapuce, půjdou po vás
Uloví vás, než stihnete žít
Padla noc a já měl v patách úplněk
V opuštěných ulicích byl jsem bezmocný
Musíš se bránit, když Chcípáci přijdou
Kdo říká, že žiješ? Anděl smrti je slepý
Umřeš a najednou se pohřbíváš sám
A křičíš, když žijeme na ulicích
Ale kde to skončí?
Nesmrtelných je víc než živých
Budou padat hlavy, budou padat hlavy
Nečekejte, že vás ochrání Bůh
Jo, Kizilkuyu, Kizilkuyu
Kizilkuyu, Kizilkuyu
V tomhle městě vykrvácíš
Tak to nepokoušej a běž domů spát
Kizilkuyu, Kizilkuyu...
Zřejmě sis vybrala stranu.
Nevybrala.
Spíš jsem si vzpomněla.
A lhal jsem ti.
Ublížil jsem tvýmu milovanýmu.
To já z něj udělal tu zrůdnost.
Tentokrát to zvládneš?
Pochybuješ?
Ne.
Nikdy jsem o tobě nepochyboval.
Proč jsme tady?
Chtěl jsem se ujistit, že je všechno, jak má být.
Tak si buď jistý,
protože až ta chvíle přijde, zabiju tě bez mrknutí.
A když to nepůjde?
Přišla jsem, abych se stala člověkem.
Smrt je mi souzená.
Jednou stejně umřu.
Zradila jsem všechno, za čím stojíš.
Navzdory tomu jsem pořád tady.
Nejde o to, jestli to zvládnu já.
Otázka je, jestli to zvládneš ty.
To taky není ta otázka.
Pravá otázka je...
ta první, kterou jsi položila.
Proč jsem ti nic neudělal?
Neboj se.
Udělal jsem ti to snazší.
Všechno bude stejný jako v den, kdy jsi dorazila do Istanbulu.
Alespoň pro tebe.
Ayso!
Dmitry!